Dacă mergi la război, îți este destinat
să faci lucruri mărețe și nefericite.
Aș forța spre nord, spre Alpi.
Să ne împărțim oamenii.
Am putea ataca din Sud.
Pompey l-ar putea ține pe Spartacus
din a străbate munții și a scăpa din strânsoare.
Data viitoare nu voi fi blând.
S-a alăturat rebeliunii ?
Cinci sute din oamenii tăi
pentru viața lui Tiberius.
Acum băiatul nu mai are valoare.
Crassus încă va onora înțelegerea,
dacă-i dai altceva ce-și dorește.
Pregătește oamenii de marș.
Aș vrea să presez spre Spartacus
și să-i văd sfârșitul care merită.
SPARTACUS: RĂZBOIUL CONDAMNAȚILOR Sezonul 3, Episodul 10
VICTORIE
Traducerea și Adaptarea: RRZXXX
Împarte vorba la cei ca tine
să lase liberi sclavii.
Sau îți vor vedea casele ca a ta, în sânge și moarte.
Cine ești ?
Eu sunt Spartacus.
Încă o vilă atacată.
Câte sunt în total ?
Șase în trei zile.
Eu sunt Spartacus.
Atacă cu o asemenea repeziciune
pentru a rivaliza cu aripile lui Marte.
Spartacus este doar un muritor.
Încă nu am avut privilegiul să văd unul
care ar putea străbate o asemenea distanță dintr-o răsuflare.
Crezi că raporturile sunt false ?
Cred că este o strategie,
să-l facă confuz pe Pompey.
Să urmărească fantome ale însuși omului.
Nouă ni s-a încredințat
îngenuncherea lui Spartacus, nu Pompey.
Dacă tracul fuge peste munți,
povara înfrângerii va sta pe umerii noștri.
Și a celor care și-au dat viața în campanie.
Nu a fost nimic ce putea calma spiritele
în tabăra rebelilor, unde Tiberius și-a găsit sfârșitul.
Cercetașii trebuie să pună ochii
pe Spartacus și armata lui.
Ai grijă să-și dubleze eforturile.
Aș vrea să-l presez pe trac pe câmpul de luptă
cât de curând va apărea oportunitatea.
Și mă voi asigura cum viața și speranța
îi părăsesc pentru totdeauna sufletul.
Lugo. Asigură-te că faci asta.
Am văzut de multe ori și am fost minunat
uneltiri nebunești din minți agitate.
Dar cea pe care o faci acum le întrece pe toate.
Ne-am confruntat cu Pompey în nord,
totuși Crassus avansează din sud
cu un avantaj covârșitor.
Speranța rămâne doar pe câmpul de luptă.
Nu ai mai făcut asemenea promisiuni.
Voi rezista destul de mult
ca ceilalți să scape.
Mă voi ruga pentru asta.
Și vom oferi ajutorul necesar
în a-i oferi lui Crassus o pauză.
Ia sabia și ține-o așa.
Mi-au luat totul.
Încă îți vei servi scopul în lupta care vine.
Ajutându-i pe cei care nu pot lupta să meargă în munți.
Întoarce-te la misiunea ta cu Nasir,
și pregătește-te de călătorie.
Omul este mai mult mort decât viu.
Și totuși e nerăbdător să-și dea viața pentru cauza ta.
Cauza mea ?
Încă nu este a ta ?
Nu sunt un martir pe cruce.
Și mi-aș da fericit viața,
ca cei care o merită mai mult să poată trăi.
Atunci ia o pauză,
și ai grijă de inima ta înainte de plecare.
Părea o altă viață,
când și eu mă îmbrățișam cu Crixus.
Multe lucruri ne-au fost luate.
Curând ne vom confrunta cu legiunile Romei.
Și le vom întoarce favoarea amară.
Ai făurit astea ?
Vom lega mâna în priză
ca să nu poată scăpa
dacă este necesar să despici carnea de roman.
Nu pot să fug în munți cu restul.
În ciudat comenzii, locul meu este pe câmpul de luptă.
Și al meu este întotdeauna alături de tine.
Ora ne presează.
Nu vreau să plec din brațele tale.
Nici eu nu aș vrea să mă despart de ele.
Trebuie să mergi cu restul.
Vino cu mine.
Știi că trebuie să stau,
ca voi să puteți ajunge în munți,
și să trăiți liberi de republică după ei..
Nu poate fi o viață lipsită de atingerea ta.
Odată mi-ai spus că Zeii
m-au trimis să te salvez.
Și te înșelai.
Tu ai fost cea trimisă.
Și eu aveam nevoie de salvare.
Îndemânarea ta rămâne iscusită, Imperatorule.
Mi le ascut înainte de punctul culminant,
în pregătirea întâlnirii cu Aducătorul Ploii.
Pare împăcat.
Nu ?
Da, stăpâne.
Este o falsă imagine a băiatului pe care l-am cunoscut.
Întotdeauna o frunte încruntată
și o grijă presantă.
O reflexie a tatălui său,
un mormânt al chipului și dispoziției.
Nu a fost tot timpul astfel. Nu-i așa ?
Nu, stăpâne. Nu a fost tot timpul astfel.
Trecerea anilor întăresc omul
de micile plăceri ale vieții.
Până nu rămâne decât un lucru de piatră,
rece și neiertătoare.
Nu mi-aș fi dorit nimic mai mult ca drumul
să ne fi pus pe căi diferite.
Spune-mi despre cel care i-a luat viața.
Un bărbat bătrân,
cu cicatrici lăsate pe piele de stăpânul său.
Doar dacă ar fi fost luat din această lume,
ca Tiberius să mai fie în ea.
Îmi cer scuze pentru intrare.
Am primit vești de la iscoadele avansate.
Spartacus ?
O mână din oamenii său au fost văzuți spre nord.
Dă ordin să ridicăm tabăra
și să plecăm în marș.
Imperatorule.
În sfârșit războiul se termină.
Cum toate lucrurile trebuie,
născute din dorințele prost puse ale oamenilor.
Gardienii se vor asigura că vei ajunge
acolo unde îți este locul.
Nu m-ai întrebat de ce ți-am întors spatele.
Răspunsul ar putea inversa timpul ?
Sau să șteargă memoria de rănile profunde ?
Nu.
Totuși mi-aș da viața
să văd iertarea în ochii tăi,
pentru tot ce am făcut.
Dacă aș putea fi mișcat.
După ce părăsiți tabăra, vă veți împărți pe ăi diferite.
Este o șansă mai bună să ajungeți în munți
fără a fi descoperiți de Pompey.
Aș considera că șansa este mai bună,
cu tine să ne conduci.
Crassus trebuie să ia o pauză,
ca tu și restul să scăpați din strânsoarea lui.
Te vom aștepta acolo, la poalele muntelui.
Dar nu aș vrea astfel.
Nu sunt liberă să-mi fac propriile alegeri ?
Așa cum îmi tot amintești.
Dar nu îți risca viața,
cu speranțe care se leagă de mine.
Nu vei cădea în lupta împotriva lui Crassus.
Acum ai puterea de a prevedea
viitorul nesigur ?
Am doar speranță,
într-un bărbat fără asemănare.
Mulțumesc pentru cuvinte.
Și pentru ce alinare a oferit prezența ta.
Du-te.
Ți-ai pierdut scopul ?
Niciodată.
Totuși eu și Nasir nu vom fi printre cei
care se vor duce spre munți.
Am discutat despre subiect.
Nu poți lupta...
Totuși a găsit o cale,
făurită de mâinile iubitoare.
Nu îmi cere să nu vin pe câmpul de luptă.
Am fost martor la căderea multora
pe care îi numeam frate.
Tu ești ultimul care trăiește
când ludasul lui Batiatus
a fost făcut cenușă.
Mă onorezi,
stând alături de mine în ultimul conflict.
Sunt pregătiți pentru călătorie.
Prieteni.
Timpul plecării noastre a venit.
Știu că gândul vă apasă
când vom înfrunta legiunile lui Crassus
Mulți dintre noi vor cădea.
Nu mai sunt nici strategii nici decepții
care să schimbe cursul destinului.
Însă, să știți că sângele nostru...
... va curge pentru ava da ocazia
să vă retrageți în munte.
Dincolo de gură hărpăreață a Romei
care a adus asupra noastră moartea...
... și suferință.
Despărțiți-vă.
Și trăiți liberi.
Vă mulțumesc. Pentru tot ce ați făcut.
Îți mulțumim. Îți mulțumim, Spartacus.
Fie că zeii să te binecuvânteze.
Îți mulțumim...
Îți mulțumim.
Spartacus !
Santinelele romane ne-au reperat
în sudul văii !
Ce blazoane poarta ?
Un taur înspăimântător pe piept.
Crassus.
Au mușcat momeala.
Porniți la drum și nu vă abateți de la el !
Plecați !
Mă voi ruga.
Pentru sfârșitul lui Crassus.
Și victoria lui Spartacus.
Am avut parte de destule cuvinte și despărțiți dureroase.
Vreau să văd sângele și să aud
țipetele dușmanilor noștri.
Haideți să facem asta.
Oprirea !
Generali, pregătiți-vă !
Nu atacați până nu dau comandă !
Pregătiți-vă !
Lance.
Nu caut ceartă !
Vreau doar să vă aduc mesajul imperatorului Crassus !
Lance.
Vorbește.
Și roagă-te zeilor să găsesc important ceea ce ai de spus.
Ai mai văzut vreodată așa ceva ?
Atât de multe inimi,
care se îndreaptă spre sfârșit ?
De ce m-ai chemat aici, Crassus ?
Din același motiv pentru care tu ai venit.
Curiozitate.
Și, a fost satisfăcător ?
Ne-am agasat unul pe altul atâta vreme.
Amândoi alegându-ne cu răni dureroase din cauza asta.
Însă nu am schimbat nici două cuvinte.
Nu se poate spune nimic care să schimbe situația.
Poate.
Eu totuși voi spune ce am de spus.
Lăsați-ne.
Imperatorule...
Ascultă ordinul.
Se știe, nu-i așa ?
Că nu ai cum să câștigi acest conflict.
O părere împărtășită.
De toți romanii pe care i-am omorât,
și care credeau asta.
Fiul meu, fiind unul dintre ei.
Iertare imperatorule, dar nu pot să îmi exprim regretul pentru moartea lui.
Pentru a soldatului care l-a omorât pe Crixus.
Galul a murit pe câmpul de luptă.
O onoare care i-a fost refuzată lui Tiberius.
Nu acesta a fost ordinul meu.
Însă femeia fusese tratată îngrozitor
de către el,
și a decis să se răzbune.
Așa cum am decis eu să o fac în memoria fiului meu.
Și tu pentru soția ta moartă...
Nu îndrăzni să compari pierderea mea
cu a ta.
Fiul tău a pus mâna pe arme pentru Republică.
Aceeași Republică ce a fost martoră chinurilor soției mele
condamnată la sclavie și moarte.
Iar acum tu conduci mii de suflete
să i se alăture, într-o încercare zadarnică.
Orice se va întâmpla cu oamenii mei
va fi pentru că așa am ales noi.
Noi ne decidem soarta. Nu tu.
No Romanii.
Nici măcar zeii.
Nu alegeți decât timpul și locul în care veți muri.
E mai bine să mori de sabie
decât de biciul stăpânului.
Vă va ostoi durerea ?
Dacă Aducătorul Ploii va face o minune
și îl va înfrânge pe Crassus și legiunile sale,
va părăsi el Republică ?
Mulțumit că i-a adus pe cei
care l-au rănit la dreapta judecată ?
Nu există dreptate.
Nu pe lumea asta.
Cel puțin.
Un lucru cu care suntem de acord.
Când ne vom întâlni din nou, te voi ucide.
Nu. Tu doar vei încerca.
Doar atât poate un om liber să facă.
Nu poți avea încredere în vorbele lui Spartacus.
Ce motiv ar avea
să vorbească prostii ?
Nu mă prefac că știu
cum gândește un sălbatic.
Mai spune-mi o dată.
Cine i-a luat viața lui Tiberius ?
Cineva împovărat de ani,
după cum am spus -
Spartacus a zis ceva de o femeie.
Mișcată de răzbunare.
El nu încearcă decât să ne întoarcă unul împotriva celuilalt
prin minciuni.
Dacă asculți de ele, ne paște
pierzania.
Însă doar adevărul
poate aduce iertarea.
Eu am fost cea care l-a atacat pe Tiberius
și l-a trimis în lumea celor drepți.
A fost atingerea mea oare atât de crudă
încât să mă ataci prin intermediul fiului meu ?
Vorbește !
Cât încă mai poți !
Arunci vina asupra unei victime !
Nobilul tău fiu a sedus-o cu forța.
Asta a fost doar una din acțiunile care i-au prevestit sfârșitul.
Alte minciuni !
Este adevărul !
Iubirea lui pentru tine s-a transformat în ura
odată cu decimarea armatei sale.
Și te-a lovit în singurul mod în care știa c-o să te doară.
Într-un mod în care știa c-o să te rănească foarte mult.
De ce nu mi-ai spus ?
Am încercat, pe creasta de la Melia.
Sub nicio formă un tată
nu și-ar putea ierta fiul.
Nu am vrut să te amărâm și mai mult
fără motiv, Marcus.
Motivul a fost ascunderea adevărului.
Pleacă.
Fiul este doar oglinda tatălui.
Așa mă vezi și tu pe mine ?
Nebun și grotesc ?
Te văd așa cum te-am văzut întotdeauna.
Ești un om bun. Care face ceea ce trebuie să facă.
Îmi cer iertare.
Îmi cer iertare pentru tot ce a trebuit să înduri.
Totul se va termina odată cu moartea lui Spartacus.
Și nefericitele evenimente din cadrul războiului
or să fie doar amintiri îndepărtate.
Este o povară grea.
Să aștepți sfârșitul războiului și să cântărești prețul plătit.
Nu crezi că-l putem înfrânge pe Crassus ?
Întotdeauna vrei să realizezi imposibilul.
Și nu aș paria împotriva ta în cadrul luptei finale.
Însă șansele nu sunt de partea noastră.
Nu, nu sunt.
Aș oferi de băut pentru a ne mai înveseli,
dar în ultima vreme nu am mai pus gura pe băutura.
Un lucru care nu a trecut nesesizat.
Și eu am renunțat la vise sălbatice.
De când am lângă mine o inimă curată.
Vorbești de soția ta ?
Când ne-am întâlnit prima dată,
mi-a spus cum zeii i-au trimis un oracol în visele sale.
Și i-a spus că nu voi mai iubi niciodată altă femeie.
Profeția s-a adeverit ?
Am găsit liniște în alții.
Însă există un gol ce nu va mai putea fi umplut vreodată.
Un gol în locul în care odată îmi bătea inima,
când Sura a fost luată de lângă mine.
Te-ai întrebat odată cum s-ar putea defini victoria.
Credeam că răspunsul sta în moartea romanilor.
Și acum nu mai crezi asta ?
Viața este definită de însăși viața.
Nu de moartea romanilor.
Nici a noastră, nici a celor care ne vor urma în luptă.
Ci de viața lui Sibyl.
Sau Laeta, a mamei și a copilului său,
a atâtor multora.
Cu toții sunt Sura.
Și aș vrea să-i văd trăind.
O cauză pe care până și eu o pot îmbrățișa.
Dacă e să le oferim celorlalți o șansă împotriva lui Crassus,
trebuie mai mult decât să îmbrățișezi cauza asta.
Trebuie să conduci.
O ceartă veche, Spartacus.
O ceartă care trebuie încheiată acuma.
Nu pot face asta fără să te am pe ține lângă mine.
Locul unde totdeauna ți-a fost destinat să stai.
Ce vrei să fac ?
Imposibilul.
Oamenii sunt pregătiți ?
Da, împărate.
Mulțumesc.
Pentru serviciile tale.
Spartacus este un prost,
dacă vrea să ne înfrunte legiunile cu atât de puțini oameni.
S-a dovedit de-a lungul timpului ca e multe lucruri,
și niciodată nu a fost un prost.
Sunt atât de mulți că acoperă toată zărea.
Ca atunci când Crixus a fost luat din lumea asta.
Nu fac altceva decât să ne ofere o șansă.
Să înotăm într-o mare de sânge roman.
Lucruri mărețe și nefericite.
Ce vrei să spui cu asta ?
O avertizare, pe care a dat-o odată o soție iubitoare.
Unui om care nu mai există.
În curând Crassus o să dea ordinul !
Și o să îi înfruntăm legiunile în câmp deschis !
Ne aflăm înaintea unei mari puteri !
Republica lor a condamnat pe fiecare bărbat...
pe fiecare femeie, pe fiecare copil...
la o viață de sclavie !
Am fost forțați să îndurăm și să suferim,
pentru cei cu bani și putere
să își rotunjească bogățiile mai mult decât le-a fost de trebuință !
Să îi învățăm
că toate persoanele trebuie să aibă parte de aceleași drepturi !
Și că cei care vor să omoare
sentimentul de libertate...
O să moară în fata libertății !
Niciun inamic rănit să nu fie binecuvântat
cu păsuirea de la moarte !
O să fac un exemplu din cei care îndrăznesc să se împotrivească
gloriei Romei !
Ridicați balistele și catapultele.
La atac !
Aprindeți !
Fiți pregătiți ! Fiți pregătiți !
Eliberați !
Înainte !
Sunați atacul !
Și să ștergem această rebeliune din amintirile noastre !
Înainte !
Luați pozițiile !
Așteptați...
Așteptați !
Atac !
Arcași !
Acum !
Sălbaticul dovedește, totuși, că are imaginație.
Nu face altceva decât să amâne inevitabilul sfârșit.
Da ordin să formeze carapacele !
Fac exact ce ne așteptam să facă.
Să le arătăm o manevră la care nu se așteaptă.
Acum !
Da ordin pentru folosirea balistelor și a catapultelor !
O să îți omori proprii tăi oameni ?
Vreau să termin odată cu războiul ăsta blestemat !
Nu opriți atacul !
Înaintați !
Sclavii au căzut pradă
strategiei și tacticilor superioare.
La fel ca și romanii aflați sub comanda noastră.
Pierderi nefericite.
Însă pierderi acceptate cu bucurie, pentru a-l aduce pe Spartacus în fața morții.
Se apropie călăreți !
În față !
Întoarceți balistele ! Repede !
Tu de acolo ! Apără flancul drept !
Caesar ! Ia comanda poziției din spate !
Să nu pice în confuzie !
Trebuie să ne retragem !
Nu ! Asta își dorește !
Anunță atacul !
Castus !
Dacă aș fi fost eu...
dar numai pentru o zi.
Agron !
Apără-ți flancul !
Nu îi lăsa să se apropie de noi !
Nasir !
Naevia ! Ajută-l pe Gannicus !
Haide !
Vino !
Spartacus !
Împărate !
Protejați împăratul !
Crassus !
E o zi glorioasă !
Să am atâția romani spre a-i omorî !
Însă doar o singură viață are însemnătate.
Menține-ți atenția pe câmpul de bătălie.
O să fie al meu.
Mențineți rândurile !
Luați amforele și folosiți-le !
Caesar !
Cheamă medicul !
Nu am nevoie de tratament.
Ci doar să mă întorc pe câmpul de luptă
și să mă spăl cu sânge de rebel.
Nu îți pune viața și mai mult în pericol.
Dacă tu mori,
Spartacus o să aibă avantaj...
Am visat de mult să ne întâlnim în luptă.
La fel cum eu am visat să-ți văd capul
dezlipit de pe gât.
Saxa !
Am făcut o promisiune.
Data viitoare când ne întâlnim...
o să-ți iau viața.
Atunci haide.
Și încearcă să mă omori.
În formație !
Asta nu e a ta, sclavule.
Nu !
Rotiți-vă !
Stați pe loc !
Stați !
Dacă te-ai fi născut roman,
și ai fi stat lângă mine...
Binecuvântez sorții...
că nu a fost să fie așa.
Agron !
Dă-mi o sabie...
Împărate...
Treci de partea mea și recucerește dealul !
Căutați și în împrejurimi !
Împărate !
Zeii l-au ajutat încă o dată pe Spartacus
să scape din mâinile mele.
Însă sângerează din o mie de răni.
Și dacă inima încă îi bate,
nu o să îi mai bată pentru multă vreme...
Sunt mulți care l-au urmat
și care încă mai trăiesc.
Ai grijă să fie tratați ca exemple.
Și toți sclavii
pe care îi întâlnim în drum spre Roma să știe
ce îi așteaptă dacă se împotrivesc stăpânului.
Un sfârșit rușinos.
Pentru o legendă care odată era un zeu al arenei.
Legendele sunt doar oase și carne și trăiesc în vise.
Care putrezesc în soarele realității.
Este o priveliște grea.
Să vezi pe cineva atât de iubit printre cei damnați.
Se știa că face parte din rebeliune.
Am iertat-o.
Însă fac ceea ce trebuie.
Pompei.
Lăudați fie zeii că te-am găsit întreg, vechi prieten.
Mă temeam că Spartacus și rebelii săi te-au învins,
înainte să îi oblig să fugă spre nord.
În nord ?
Am întâlnit o armată de rebeli care încerca
să ajungă în munți.
Informația a fost deja trimisă spre Roma,
numindu-l pe Pompei învingător
împotriva unui inamic pe care tu nu l-ai putut înfrânge.
Laurii tăi sunt falși.
Spartacus a fost înfrânt...
În nord. De către Pompei,
eroul Spaniei.
Mă onorezi.
Nu fac altceva decât să onorez Roma.
Și pe cei care gândesc la fel și care vor s-o vadă înflorind.
Atunci suntem de aceeași părere.
Să sărbătorim întoarcerea ta.
După toate câte am îndurat,
îi permiți lui Pompei să-și adjudece triumful
din mâinile noastre ?
Dacă îl susțin, o să-l transform într-un aliat.
O să avem parte de un triumvirat puternic,
care o să fie menit a schimba cursul istoriei.
Întotdeauna vorbești de viitor.
Trecutul nu poate fi schimbat.
Prezentul e plin doar de regrete și de pierderi.
Doar în zilele care urmează să vină
cineva își poate găsi consolarea.
Când amintirile încep să se șteargă.
Gannicus ! Gannicus ! Gannicus...
Încă trăiește.
Am ajuns în munți.
Te-am așteptat, așa cum am promis.
Cu toții sunt teferi ?
Pompei s-a dus după cealaltă jumătate.
Mulți au pierit.
Să-l ducem pe cărarea din munte,
înainte să fim și noi descoperiți.
Stai.
Vreau să mă odihnesc.
Nu putem rămâne aici.
Nu, voi nu puteți.
Dar nici eu nu vă pot urma.
Spartacus... Spartacus.
Spartacus.
Acesta nu este numele meu.
În sfârșit o să-l aud iarăși.
Fiind rostit de soția mea...
într-o revedere pe care-o aștept de multă vreme.
Nu plânge.
Nu e victorie mai mare...
decât cea de a pleca din lumea asta...
ca om liber.
Într-o bună zi Roma o să cadă.
Însă tu vei fi pentru totdeauna ținut minte.
În inimile celor care tânjesc după libertate.